Александър Пушкин
Навред: по улиците шумни…

Превод от руски: Петър Велчев, 2008

chitanka.info

Навред: по улиците шумни,

или пък в многолюден храм,

или всред юноши безумни —

пак в мислите си аз съм сам.

И шепна: ден след ден ще чезне

и всеки, седнал тук всред нас,

под вечни сводове ще слезне,

и вече бие нечий час.

Съзра ли дъб посред усои,

си мисля: патриарх зелен! —

той надживя дедите мои,

ще надживее тъй и мен.

С детенце мило ли играя,

аз вече мисля си: прости!

На теб отстъпвам място, зная,

ще гния аз — разцъфвай ти!

Минават дни, минава лято

и мрачен гледа ги умът,

гадае за мига, когато

ще дойде бъдещата смърт.

На път ли, в бой ли ще загина,

или всред морските вълни?

Или съседната долина

и моя прах ще подслони?

Нехае тялото — къде ли

ще гние дълго в студ и мрак,

ала край родните предели

бих искал да лежа все пак.

И нека все така пред входа

на гроба пее младостта,

и равнодушната природа

да грее с вечна красота.

1829

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.